Handbook:Parts/Installation/Kernel/cs

Instalace zdrojových kódů
Základ, kolem něhož jsou vybudovány všechny distribuce, je jádro Linux. Je to vrstva mezi uživatelskými programy a systémovým hardwarem. Gentoo nabízí svým uživatelům několik možný zdrojů jádra. Celý seznam s popisem je dostupný na stránce Přehled jader.

Pro systémy založené na Gentoo doporučuje balíček

Vyberte vhodné jádro a nainstalujte je pomocí :

Tím nainstalujete zdrojové kódy jádra do, v němž bude symbolický odkaz ukazovat na nainstalované zdrojové kódy jádra:

Nyní je čas nakonfigurovat a sestavit jádro. K tomu lze přistoupit dvěma způsoby:


 * 1) Jádro se konfiguruje a sestaví ručně.
 * 2) K automatickému sestavení a instalaci jádra Linux se použije nástroj zvaný.

Ruční konfiguraci vysvětlíme jako výchozí volbu, protože se jedná a nejlepší cestu jak vyladit prostředí

Úvod
Manually configuring a kernel is often seen as the most difficult procedure a Linux user ever has to perform. Nothing is less true - after configuring a couple of kernels no-one even remembers that it was difficult ;)

Nicméně jedno je pravdou: při manuální konfiguraci je nutné znát systém. Většinu informací získáte nainstalováním balíčku, který obsahuje příkaz :

Dalším zdrojem informací o systému je spuštění, po němž uvidíte jaké moduly jádra používá instalační CD, čímž můžete získat indicii o tom, co povolit.

Nyní přejděte do adresáře se zdrojovým kódem jádra a spusťte příkaz. Po něm na vás vyskočí obrazovka s konfiguračním menu.

Konfigurace jádra Linux má mnoho a mnoho sekcí. Nejprve si vypišme ty volby, které musejí být aktivovány (jinak by Gentoo nefungovalo nebo nefungovalo správně bez dodatečného poladění). Na Gentoo wiki máme k dispozici také Průvodce Gentoo nastavením jádra, který vám může poskytnout další pomoc.

Aktivace vyžadovaných voleb
Zajistěte, že všechny ovladače nezbytné pro zavedení systému (jako je řadič SCSI) jsou sestaveny jako součást jádra a ne jako modul, jinak systém nebude schopen plně najet.

Potom zvolte přesný model procesoru. Doporučuje se zapnout prvky MCE (pokud jsou v nabídce), tak aby byl uživatel upozorněn na chyby hardwaru. Na některých architekturách (jako je x86_64) tyto chyby nejsou zapisovány do dmesg ale. To vyžaduje balíček.

Vyberte také "Maintain a devtmpfs file system to mount at /dev", aby byly kritické soubory zařízení dostupné už zkraje procesu zavádění.

Nyní přejděte na Souborové systémy (File Systems) a vyberte podporu pro soubory systémy, které používáte. Nesestavte souborový systém použitý pro kořen (root) jako modul, jinak Gentoo nebude moci připojit tento diskový oddíl. Vyberte také "Virtual memory" a "/proc file system".

Pokud používáte pro připojení k internetu PPPoE nebo modem, aktivujte následující volby:

Zvolení dvou možností komprese nijak neublíží, ale ani není nezbytně nutné, stejně jako volba "PPP over Ethernet", kterou ppp použije pouze v případě, že bude nastaveno pro použití PPPoE v módu jádra.

Nezapomeňte do jádra zahrnout podporu síťových (ethernetových nebo bezdrátových) karet.

Většina systémů má k dispozici více jader, proto je důležité aktivovat "Symmetric multi-processing support":

Pokud používáte vstupní zařízení USB (klávesnici nebo myš), nezapomeňte je zapnout také:

Volitelné: Sestavení initramfs
V některých případech je nutné sestavit initramfs - počáteční souborový systém v RAM. Nejběžnějším důvodem je, pokud se důležité souborové systémy (jako je nebo ) nacházejí na samostatném diskovém oddíle. S pomocí initramfs mohou být tyto oddíly připojeny za použití nástrojů v něm obsažených.

Bez initramfs je velké riziko toho, že systém správně nenajede protože nástroje, které jsou odpovědné za připojení těchto souborových systémů, potřebují informace, které jsou na nich uložené. Initramfs vloží tyto nezbytné soubory do archivu, který se použije bezprostředně po zavedení jádra, ale předtím než bude kontrola předána nástroji init. Skripty v initramfs potom zajistí správné připojení diskových oddílů před tím, než bude systém pokračovat ve spouštění.

K instalaci initramfs nejprve nainstalujte a pak jej nechte generovat initramfs:

Pro zapnutí podpory určitých prvků, jako je lvm nebo raid, přidejte odpovídající volby. Pro více informací se podívejte na. V následujícím příkladu zapneme podporu pro LVM a softwarový raid (mdadm):

Initramfs bude uložen v. Výsledný soubor může být najít jednoduše vypsáním souborů začínajících na "initramfs":

Nyní pokračujte na Moduly jádra.

Alternativa: Použití genkernelu
Pokud ve vás ruční konfigurace vzbuzuje obavy, pak doporučujeme použití. Nakonfiguruje a sestaví jádro automaticky.

funguje tak, že nastaví jádro téměř shodně s tím, jak je nastaveno instalační CD. To znamená, že pokud je použit k sestavení jádra, systém v podstatě detekuje veškerý hardware během startu systému, stejně jako to dělá instalační CD. Protože nevyžaduje žádné manuální nastavování, jedná se o ideální řešení pro ty uživatele, kteří se nemusí při kompilaci vlastního jádra cítit v pohodě.

Nyní se podívejme na to, jak genkernel použít. Nejprve nainstalujeme ebuild.

Následně upravíme soubor tak, aby řádek obsahující  ve druhém poli v prvním poli odkazoval na správné zařízení. Pokud jste se řídíli příkladem rozdělení diskových oddílů z příručky, pak je tímto zařízením nejspíše se souborovým systémem ext2. Záznam v /etc/fstab tak bude vypadat takto:

Now, compile the kernel sources by running. Be aware though, as compiles a kernel that supports almost all hardware, this compilation will take quite a while to finish!

Once genkernel completes, a kernel, full set of modules and initial ram disk (initramfs) will be created. We will use the kernel and initrd when configuring a boot loader later in this document. Write down the names of the kernel and initrd as this information is used when the boot loader configuration file is edited. The initrd will be started immediately after booting to perform hardware autodetection (just like on the installation CD) before the "real" system starts up.

Configuring the modules
List the modules that need to be loaded automatically in. Extra options can be added to the modules too if necessary.

To view all available modules, run the following command. Don't forget to substitute " " with the version of the kernel just compiled:

For instance, to automatically load the module (which is the driver for a specific 3Com network card family), edit the  file and enter the module name in it.

Continue the installation with Configuring the system.

Optional: Installing firmware
Some drivers require additional firmware to be installed on the system before they work. This is often the case for network interfaces, especially wireless network interfaces. Most of the firmware is packaged in :