Handbook:AMD64/Blocks/Disks/cs

Tabulky oddílů
Ačkoli je teoreticky možné použít surový, nerozdělený disk k umístění Linuxového systému (např. při tvorbě btrfs RAID), téměř nikdy se tak v praxi neděje. Namísto toho se disky rozdělují na menší, lépe spravovatelná bloková zařízení. V případě systémů se jim říká oddíly. V současnosti se používají dvě standardní technologie pro dělení oddílů: MBR a GPT.

MBR
"MBR (Master Boot Record") používá 32bitové identifikátory startovního sektoru a délky oddílů a podporuje tři typy oddílů: primární, rozšířený a logický. Informace o primárního oddílech jsou uloženy v master boot record samotném - velmi malé (obvykle 512 bytů) oblasti na začátku disku. V důsledku tohoto malého prostoru jsou podporovány pouze čtyři primární oddíly (například až ).

Pro podporu více oddílů je nutné označit jeden z primárních oddílů jak rozšířený oddíl. Tento oddíl pak může obsahovat logické oddíly (oddíly v oddílech).

Autoři příručky doporučují použití GTP pro všechny instalace Gentoo, kde je to možné.

GPT
"GTP (GUID Partition Table)" používá 64bitové identifikátory oddílů. Místo, kde se ukládají informace o oddílech, je také o mnoho větší, než 512 bytů u MBR, což znamená, že zde není prakticky žádné omezení počtu oddílů u GPT disků. Velikost oddílů je pak vázána mnohem vyšším limitem (téměř 8 ZiB - ano, zettabytů).

Pokud je systémovým softwarovým rozhraním mezi operačním systémem a firmwarem UEFI (namísto BIOSu), GPT je téměř nezbytné, jinak se objeví problémy kompatibility s MBR.

GPT má také výhodu v tom, že na konci disku je záloha GPT, která může být využita k opravě poškozeného primárního GPT na jeho počátku. GPT také nese CRC32 kontrolní součty pro odhalení chyb v hlavičkách a tabulkách oddílů.

GPT nebo MBR
Z popisu uvedeného shora může člověk nabýt dojmu, že GPT by mělo být pokaždé doporučeným postupem, nicméně existuje tu několik háčků.

Použití GPT na počítačích s BIOSem funguje, ale nelze pak použít dual-boot s operačním systémem Microsoft Windows. Důvodem je to, že Microsoft Windows boot v módu EFI, pokud detekuje tabulku oddílů GPT.

Některé chybné BIOSy nebo EFI konfigurované, aby bootovaly v módu BIOS/CSM/legacy mohou mít také potíže s bootováním z disků označených jako GPT. Pokud je to váš případ, je možné jej obejít označením MBR oddílu jako boot/aktivní, což musí být učiněno pomocí příkazu s volbou , abychom vynutili čtení tabulky oddílů s použitím formátu MBR.

V takovém případě spusťte a přepněte označení pomocí klávesy. Stisknutím vyberete první oddíl, stisknutím  zapíšete změny na disk a opustíte aplikaci.

Použití UEFI
Pokud instalujete Gentoo na systém, který používá k bootování operačního systému UEFI (namísto BIOSu), je důležité vytvořit systémový oddíl EFI. Níže uvedené instrukce pro obsahují k tomu nezbytná vodítka.

Systémový oddíl EFI dále musí být oddílem FAT32 (nebo "vfat", jak je zobrazována na Linuxových systémech). Instrukce na konci této kapitoly používají systém souborů "ext2" pro oddíl. Ujistěte se namísto toho použijete "vfat", následovně:

Btrfs RAID
Jak je uvedeno shora, btrfs má schopnost vytvářet systém souborů napříč mnoha zařízeními. Systémy souborů btrfs generované tímto způsobem mohou fungovat v následujících módech: raid0, raid1, raid10, raid5 a raid 6. Módy RAID 5 a 6 byly podstatně vylepšeny, avšak nadále jsou považovány za nestabilní. Po vytvoření systému souborů napříč několik zařízeními je možné pomocí pár příkazů přidávat nová zařízení a stará odstraňovat. Btrfs vyžaduje větší zapojení než jiné systémy souborů, čímž činí záležitost méně přívětivou začátečníkům.

Systém souborů ext4 může být konvertován na systém souborů btrfs, což může být užitečné těm, kteří by rádi nainstalovali Gentoo na stabilní a dobře vyzkoušený systém souborů a postupně zvyšovali svoje znalosti o novějších systémech souborů, jako je btrfs, experimentováním.

LVM2
Instalační CD poskytují podporu LVM2. LVM2 zvyšuje flexibilitu systému oddílů. Níže uvedené instalační instrukce se budou soustředit na "běžné" oddíly, nicméně je dobré vědět, že LVM2 je podporováno, pokud se toužíte vydat touto cestou.

Výchozí schéma oddílů
Po celý zbytek této příručky bude využíváno následující schéma oddílů jako jednoduchý příklad rozdělení:

Pokud je to dostatečné a čtenář se vydá cestou GPT, může okamžitě přejít na Výchozí: Použití parted k rozdělení disku. Ti, kteří se stále zajímají o MBR (hej - stává se to!) a používají výchozí rozdělení, mohou přeskočit na Alternativa: Použití fdisku k rozdělení disku.

a jsou obě utility k rozdělení disku. je dobře známá, stabilní, doporučená k rozdělení podle MBR, zatímco byla jedna z prvních utilit pro správu oddílů podporujících GTP oddíly. Ti, kterým se líbí rozhraní programu mohou použít  (GPT disk) jako alternativu k.

Před uvedením instrukcí k tvorbě se první části budou věnovat detailnějšímu popisu toho, jak mohou být oddíly tvořeny a zmíní nejčastější problémy.

Co je to bootovací oddíl BIOSu?
Bootvací oddíl BIOSu je velmi malý (1 až 2 MB) oddíl, do něhož mohou zavaděče jako GRUB2 umístit dodatečná data, která se nevejdou do přiděleného úložiště (několik stovek bytů v případě MBR) a která nemohou být umístěna jinam.

Tento oddíl není vždy potřeba, ale vezmeme-li v úvahu nízké nároky na prostor a těžkosti, které by nám vznikly při dokumentaci ostatních možností dělení, doporučujeme tak jako tak jej vytvořit.

Pro úplnost dodáváme, že bootovací oddíl BIOSu je potřebný při použití rozdělení oddílů GPT s GRUB2 nebo pokud je rozdělení podle MBR použito s GRUB2 a pokud první oddíl začíná dříve než 1 MB od počátku disku.

Výchozí: Použití parted k rozdělení disku
V této kapitole budeme používat příkladmé rozdělení zmíněné v pokynech již dříve:

Rozdělení změňte dle osobních preferencí.

Prohlížení současného rozdělení oddílů pomocí parted
Aplikace poskytuje jednoduché rozhraní pro rozdělení disků a podporuje velmi velké oddíly (více než 2 TB). Spusťte nad diskem (v našem příkladu použijeme ). Doporučuje se zvolit, aby použilo optimální zarovnání oddílů:

Zarovnání znamená, že oddíly začínají na dobře známých hranicích v disku, což zajišťuje že operace na disku na úrovni operačního systému (získávání stránek z disku) používají co nejméně vnitřních diskových operací. Nezarovnané oddíly mohou vyžadovat, aby disk načítal dvě stránky, ačkoli operační systém žádal pouze jedinou.

Se všemi volbami podporovanými parted se lze seznámit napsáním příkazu a stisknutím enteru.

Nastavení popisku GPT
Většina disků na architekturách nebo  je předpřipravena s popiskem "msdos". Příkazem k označení popiskem GPT je v :

Pro rozdělení disku dle MBR, použijte.

Odstranění všech oddílů s parted
Není-li tak již učiněno (například prostřednictvím dřívější operace nebo proto, že jde o čerstvě formátovaný disk), nejprve odstraňte všechny existující oddíly z disku. Napiště, abyste viděli existující oddíly a , kde  představuje číslo oddílu, který má být odstraněn.

Udělejte to stejné pro všechny zbývající oddíly, které nejsou potřeba. Nicméně dejte pozor na jakékoli chyby - parted vykonává změny bezprostředně (narozdíl od, který je uchovává a umožňuje uživateli jejich vzetí zpět před uložením nebo odchodem z programu).

Tvorba oddílů
Nyní vytvořte oddíly. Jejich tvorba není s nijak složitá - vše co potřebujeme je dodat parted následující nastavení:


 * Typ použitého oddílu. Většinou se jedná o primární. Pokud používáte popisek oddílů msdos, nezapomeňte, že nelze mít více než 4 primární oddíly. Pokud potřebujete více než 4 oddíly, vytvořte jeden z prvních čtyř oddílů jako rozšířený a vytvořte logické oddíly uvnitř něj.
 * Počátek umístění oddílu (může být vyjádřen v MB, GB, ...)
 * Konec oddílu (může být vyjádřen v MB, GB, ...)

Nejprve sdělte parted, že jednotky s nimiž budeme pracovat jsou megabyty (ve skutečnosti mebibyty, zkrácené na MiB, což je "standardní" zápis, nicméně mi budeme nadále používat MB, neboť je běžnější):

Nyní vytvořte 2MB oddíl, který bude později použit zavaděčem GRUB2. K tomu použijte příkaz a sdělte, aby začalo na 1 MB a skončilo na 3 MB (čímž se vytvoří oddíl o velikosti 2 MB).

To stejné udělejte s oddílem boot (128 MB), swap oddílem (v tomto příkladu 512 MB) a kořenovým oddílem který se rozprostírá po zbývající části disku (pročež označíme koncové umístění jako -1, což znamená konec disku mínus jeden MB, to je nejvzdálenější místo, kam mohou oddíly dosahovat).

Používáte-li k bootování rozhraní UEFI (namísto BIOSu), označte bootovací oddíl jako systémový oddíl EFI. Parted tak učiní automaticky, pokud nastavíte na oddíle volbu "boot":

Výsledek vypadá takto:

K ukončení parted použijte příkaz.

Alternativa: Použití fdisku k rozdělení disku
Následující části vysvětlují jak vytvořit příkladmé rozdělení disku pomocí příkazu. Příkladmé rozdělení oddílů bylo zmíněno dříve:

Rozložení oddílů změňte podle osobních preferencí.

Prohlížení současného rozdělení oddílů
je populární a silný nástroj k rozdělení disku na oddíly. Spusťte jej nad diskem (v našem případě použijeme ):

Použijte k zobrazení aktuální konfigurace rozdělení disku:

Tento konkrétní disk byl nastaven tak, aby obsahoval sedm linuxových souborů systémů (každý z odpovídajícím oddílem označeným jako "Linux") a oddíl swap (označený jako "Linux swap").

Odstranění všech oddílů s fdiskem
Nejprve odstraníme všechny oddíly z disku. Pro vymazání oddílu stiskněte. Vymazání existujícího oddílu :

Oddíl byl nyní připraven k vymazání. Nadále se nebude zobrazovat ve výpisu oddílů, ale nebude odstraněn do doby, než budou změny uloženy. To umožňuje uživatelům ukončit operaci, pokud udělali chybu - v takovém případě stiskněte ihned a enter a oddíl nebude vymazán.

Opakovaně stiskněte pro zobrazení výpisu oddílů a stiskněte  a číslo oddílu k vymazání. Nakonec bude tabulka oddílů prázdná:

Nyní, když je tabulka oddílů v paměti prázdná, můžeme vytvářet oddíly.

Tvorba bootovacího oddílu BIOSu
Nejprve vytvořte malý bootovací oddíl BIOSu. Pro vytvoření nového oddílu stiskněte, potom pro vytvoření primárního oddílu, následně  ke zvolení prvního primárního oddílu. Na dotaz ohledně prvního sektoru se ujistěte, že bude začínat na 2048 (což je třeba pro zavaděč) a stiskněte enter. Na dotaz ohledně posledního sektoru napište +2M k vytvoření oddílu velkého 2 MB.

Označte oddíl pro účely UEFI:

Tvorba bootovacího oddílu
Nyní vytvořte malý bootovací oddíl. Pro vytvoření nového oddílu stiskněte, potom pro vytvoření primárního oddílu, následně  ke zvolení druhého primárního oddílu. Na dotaz ohledně prvního sektoru přijměte výchozí volbu stisknutím klávesy. Na dotaz ohledně posledního sektoru, napište +128M pro vytvoření oddílu o velikosti 128 MB:

Nyní po stisknutí se zobrazí následující výpis:

Stiskněte pro přepnutí bootovací značky na oddíle a zvolte. Po opětovném stisknutí si všimněte, že ve sloupci "Boot" se nachází *.

Vytvoření swap oddílu
Pro vytvoření swap oddílu stiskněte pro vytvoření nového oddílu, poté  pro vytvoření primárního oddílu. Po té stiskněte pro vytvoření třetího primárního oddílu,. Na dotaz ohledně prvního sektoru stiskněte. Na dotaz ohledně posledního sektoru napište +512M (nebo jinou hodnotu dle potřebného prostoru pro swap) k vytvoření oddílu velkého 512 MB.

Po tomto všem stiskněte k nastavení typu oddílu, stisknutím  vyberete právě vytvořený oddíl a po té vepiště "82" pro nastavení typu na "Linux Swap".

Vytvoření kořenového oddílu
Nakonec vytvoříme kořenový oddíl, k vytvoření nového oddílu stiskněte, po té pro vytvoření primárního oddílu. Po té stiskněte k vytvoření čtvrtého primárního oddílu. Na dotaz ohledně prvního sektoru stiskněte. Na dotaze ohledně posledního sektoru, stiskněte, čímž vytvoříte zaplníte zbývající prostor na disku. Po dokončení těchto kroků by mělo stisknutí zobrazit tabulku oddílu, která bude vypadat podobně jako takto:

Uložení rozložení oddílů
K uložení rozdělení oddílů disků a ukončení programu stiskněte.

Po té, co jsme vytvořili oddíly, je čas umístit na ně systém souborů.