Handbook:Parts/Installation/Kernel/cs

Instalace zdrojových kódů
Základ, kolem něhož jsou vybudovány všechny distribuce, je jádro Linux. Je to vrstva mezi uživatelskými programy a systémovým hardwarem. Gentoo nabízí svým uživatelům několik možný zdrojů jádra. Celý seznam s popisem je dostupný na stránce Přehled jader.

Pro systémy založené na Gentoo doporučuje balíček.

Vyberte vhodné jádro a nainstalujte je pomocí :

Tím nainstalujete zdrojové kódy jádra do, v němž bude symbolický odkaz ukazovat na nainstalované zdrojové kódy jádra:

Nyní je čas nakonfigurovat a sestavit jádro. K tomu lze přistoupit dvěma způsoby:


 * 1) Jádro se konfiguruje a sestaví ručně.
 * 2) K automatickému sestavení a instalaci jádra Linux se použije nástroj zvaný.

Ruční konfiguraci vysvětlíme jako výchozí volbu, protože se jedná a nejlepší cestu jak vyladit prostředí

Úvod
Manually configuring a kernel is often seen as the most difficult procedure a Linux user ever has to perform. Nothing is less true - after configuring a couple of kernels no-one even remembers that it was difficult ;)

Nicméně jedno je pravdou: při manuální konfiguraci je nutné znát systém. Většinu informací získáte nainstalováním balíčku, který obsahuje příkaz :

Dalším zdrojem informací o systému je spuštění, po němž uvidíte jaké moduly jádra používá instalační CD, čímž můžete získat indicii o tom, co povolit.

Nyní přejděte do adresáře se zdrojovým kódem jádra a spusťte příkaz. Po něm na vás vyskočí obrazovka s konfiguračním menu.

Konfigurace jádra Linux má mnoho a mnoho sekcí. Nejprve si vypišme ty volby, které musejí být aktivovány (jinak by Gentoo nefungovalo nebo nefungovalo správně bez dodatečného poladění). Na Gentoo wiki máme k dispozici také Průvodce Gentoo nastavením jádra, který vám může poskytnout další pomoc.

Aktivace vyžadovaných voleb
Zajistěte, že všechny ovladače nezbytné pro zavedení systému (jako je řadič SCSI) jsou sestaveny jako součást jádra a ne jako modul, jinak systém nebude schopen plně najet.

Next select the exact processor type. It is also recommended to enable MCE features (if available) so that users are able to be notified of any hardware problems. On some architectures (such as x86_64), these errors are not printed to, but to. This requires the package.

Also select Maintain a devtmpfs file system to mount at /dev so that critical device files are already available early in the boot process ( CONFIG_DEVTMPFS and CONFIG_DEVTMPFS_MOUNT ):

Verify SCSI disk support has been activated ( CONFIG_BLK_DEV_SD ):

Now go to File Systems and select support for the filesystems you use. Don't compile the file system that is used for the root filesystem as module, otherwise the Gentoo system will not be able to mount the partition. Also select Virtual memory and /proc file system. Select one or more of the following options as needed by the system ( CONFIG_EXT2_FS, CONFIG_EXT3_FS , CONFIG_EXT4_FS , CONFIG_MSDOS_FS , CONFIG_VFAT_FS , CONFIG_PROC_FS , and CONFIG_TMPFS ):

If PPPoE is used to connect to the Internet, or a dial-up modem, then enable the following options ( CONFIG_PPP, CONFIG_PPP_ASYNC , and CONFIG_PPP_SYNC_TTY ):

Zvolení dvou možností komprese nijak neublíží, ale ani není nezbytně nutné, stejně jako volba "PPP over Ethernet", kterou ppp použije pouze v případě, že bude nastaveno pro použití PPPoE v módu jádra.

Nezapomeňte do jádra zahrnout podporu síťových (ethernetových nebo bezdrátových) karet.

Most systems also have multiple cores at their disposal, so it is important to activate Symmetric multi-processing support ( CONFIG_SMP ):

If USB input devices (like keyboard or mouse) or other USB devices will be used, do not forget to enable those as well ( CONFIG_HID_GENERIC and CONFIG_USB_HID, CONFIG_USB_SUPPORT , CONFIG_USB_XHCI_HCD , CONFIG_USB_EHCI_HCD , CONFIG_USB_OHCI_HCD ):

Volitelné: Sestavení initramfs
V některých případech je nutné sestavit initramfs - počáteční souborový systém v RAM. Nejběžnějším důvodem je, pokud se důležité souborové systémy (jako je nebo ) nacházejí na samostatném diskovém oddíle. S pomocí initramfs mohou být tyto oddíly připojeny za použití nástrojů v něm obsažených.

Bez initramfs je velké riziko toho, že systém správně nenajede protože nástroje, které jsou odpovědné za připojení těchto souborových systémů, potřebují informace, které jsou na nich uložené. Initramfs vloží tyto nezbytné soubory do archivu, který se použije bezprostředně po zavedení jádra, ale předtím než bude kontrola předána nástroji init. Skripty v initramfs potom zajistí správné připojení diskových oddílů před tím, než bude systém pokračovat ve spouštění.

K instalaci initramfs nejprve nainstalujte a pak jej nechte generovat initramfs:

Pro zapnutí podpory určitých prvků, jako je lvm nebo raid, přidejte odpovídající volby. Pro více informací se podívejte na. V následujícím příkladu zapneme podporu pro LVM a softwarový raid (mdadm):

Initramfs bude uložen v. Výsledný soubor může být najít jednoduše vypsáním souborů začínajících na "initramfs":

Nyní pokračujte na Moduly jádra.

Alternativa: Použití genkernelu
Pokud ve vás ruční konfigurace vzbuzuje obavy, pak doporučujeme použití. Nakonfiguruje a sestaví jádro automaticky.

funguje tak, že nastaví jádro téměř shodně s tím, jak je nastaveno instalační CD. To znamená, že pokud je použit k sestavení jádra, systém v podstatě detekuje veškerý hardware během startu systému, stejně jako to dělá instalační CD. Protože nevyžaduje žádné manuální nastavování, jedná se o ideální řešení pro ty uživatele, kteří se nemusí při kompilaci vlastního jádra cítit v pohodě.

Nyní se podívejme na to, jak genkernel použít. Nejprve nainstalujeme ebuild.

Následně upravíme soubor tak, aby řádek obsahující  ve druhém poli v prvním poli odkazoval na správné zařízení. Pokud jste se řídíli příkladem rozdělení diskových oddílů z příručky, pak je tímto zařízením nejspíše se souborovým systémem ext2. Záznam v /etc/fstab tak bude vypadat takto:

Nyní sestavte zdrojové kódy jádra spuštěním příkazu. Vemte na vědomí, že sestaví jádro s podporou téměř veškerého hardwaru, tudíž sestavování může trvat docela dlouho!

Na konci genkernel vytvoří jádro a kompletní sada modulů a počáteční ram disk (initramfs). Jádro a initrd použijeme později v tomto dokumentu při konfiguraci zavaděče.

Konfigurace modulů
Vypište moduly, které je třeba načíst automaticky v souboru. Je-li to potřeba, mohou být k modulům přidány dodatečné volby.

Všechny dostupné moduly lze zobrazit spuštěním příkazu. Nezapomeňte nahradit "" verzí právě sestaveného jádra.

Například pro načtení modulu (což je ovladač síťové karty zn. 3Com), upravte soubor a vložte do něj název modulu.

V instalaci pokračujte Konfigurací systému.

Volitelné: Instalace firmwaru
Některé ovladače vyžadují pro svoje fungování instalaci doplňkového firmwaru. Často se jedná o síťová rozhraní, zvláště u bezdrátových síťových karet. Většina firmwaru je součástí :