Handbook:AMD64/Blocks/Bootloader/cs

Výběr zavaděče
Po nakonfigurování jádra Linux, nainstalování systémových nástrojů a dokončenou úpravou konfiguračních souborů je čas k nainstalování poslední důležité součásti linuxové instalace: zavaděče systému.

Zavaděč je odpovědný za spuštění jádra Linux během nabíhání - bez něj by systém nevěděl, jak pokračovat dál po té, co počítač stiskem tlačítka spustíte.

Pro architekturu uvádíme jak nastavit buď GRUB2 nebo LILO pro systémy založené na BIOSu a  nebo efibootmgr pro systémy s UEFI.

V této sekci příručky rozlišujeme mezi nahrátím (emerging) zavaděče a jeho instalací (installing) na systémový disk. Termín instalace bude použit pro použití Portage k tomu, aby byl balíček zpřístupněn v systému. Pojem "nahrátí" pak bude označovat, že zavaděč kopíruje soubory a fyzicky mění odpovídající sekce na systémovém disku za účelem aktivace a přípravy zavaděče na jeho fungování v dalším spouštěcím cyklu.

Výchozí: GRUB2
Dříve Gentoo Linux používal jako doporučený zavaděč program, zvaný dnes "GRUB Legacy". Jak jméno napovídá, starší balíčky GRUB již nejsou aktivně udržovány a byly nahrazeny GRUB2. Více informací o "GRUB Legacy" najdete v článku GRUB.

Většina systémů Gentoo se spoléhá na GRUB2 (k nalezení v balíčku ), který je přímým nástupcem "GRUB Legacy". Bez jakékoli další konfigurace GRUB2 podporuje starší systémy ("pc") s BIOSem. S malou dávkou konfigurace nezbytné před sestavením, podporuje GURB2 půltucet dalších platforem. Pro více informací konzultujte Oddíl o prerekvizitách v článku GRUB2.

Nahrátí (emerge)
Při použití staršího BIOSu, který podporuje pouze tabulky oddílů MBR není před instalací třeba žádné dodatečné konfigurace:



Poznámka pro uživatele UEFI: po spuštění shora uvedeného příkazu se zobrazí povolené hodnoty v GRUB_PLATFORMS před instalací. V případě že použití sytému s UEFI by se uživatelé měli ujistit, že je nastavena proměnná  (což je výchozí stav). Pokud tomu tak v daném případě není, je třeba doplnit  do souboru  před instalací GRUB2, tak aby byl balíček sestaven s podporou funkcí EFI.






 * Pokud došlo k instalaci GRUB2 bez toho, aby byla napřed nastavena proměnná, může to být doplněno do  později a závislosti v setu balíčků world mohou být znovu sestaveny za pomocí parametrů   příkazu :



Software GRUB2 byl nyní nahrán do systému, ale ještě ne nainstalován.

Instalace
Dále nainstalujte potřebné soubory GRUB2 do adresáře pomocí příkazu. Předpokládejme, že první disk (ten, ze kterého systém nabíhá) je, jeden z následujících souborů tak udělá co chceme:


 * Při použití BIOS:


 * Při použití UEFI:









Někteří výrobci základních desek zřejmě podporují pouze adresář k umístění souboru .EFI na systémovém oddílu EFI (ESP). Instalátor GRUB může tuto operaci provést automaticky při použití volby. Ověřte si, že je ESP připojeno před tím, že než spustíte následující příkazy. Za předpokladu, že je ESP připojena do (jak bylo uvedeno výše), spusťte:

Tím vytvoříte výchozí adresář definovaný specifikací UEFI a následně zkopírujte soubor do 'výchozího' umístění souborů EFI definované touto specifikací.

Nastavení
Dále vygenerujte konfiguraci GRUB2 na základě nastavení specifikovaného v souboru a skriptech v. Ve většině případů není třeba žádných zásahů ze strany uživatele, jelikož GRUB2 automaticky zjistí, jaké jádro má zavést (to nejvyšší, jaké je k dispozici v a který souborový systém je kořenový (root)). Je rovněž možné přidávat parametry jádra pomocí proměnné GRUB_CMDLINE_LINUX v souboru.

K vygenerování konečné konfigurace GRUB2 spusťte příkaz :

Výstup příkazu by měl obsahovat, že byl nalezen alespoň jeden obraz jádra, jelikož ten je potřeba k naběhnutí systému. Pokud je použit initramfs nebo byl k sestavení jádra použit, měl by být nalezen také správný obraz initrd. Pokud se tak nestalo, podívejte se na obsah adresáře příkazem. Pokud tyto soubory opravdu chybí, vraťte se zpět k instrukcím pro nastavení a instalaci jádra.

Nahrátí (emerge)
LILO, "LI"nux "LO"ader, je osvědčeným řešením v oblasti Linuxových zavaděčů. Nicméně v porovnání s GRUB se mu nedostává některých funkcí. LILO se stále používá, jelikož na některých systémech GRUB nefunguje, zatímco LILO ano. Samozřejmě se používá také proto, že někteří lidé jsou s ním obeznámeni a chtějí jej používat. Tak jak tak, Gentoo podporuje oba zavaděče.

Instalace LILO je snadná, prostě použijte emerge.

Nastavení
K nastavení LILO nejprve vytvořte soubor.

Jádro ke spuštění označíte v konfiguračním souboru za použití sekcí. Ověřte si, že názvy souborů jádra (včetně verze jádra) a initramfs, znáte, jelikož na ně musíte odkázat v konfiguračním souboru.

Pokud je potřeba initramfs, změňte konfiguraci uvedením odkazu na soubor initramfs a označením zařízení s kořenovým oddílem:

Pokud potřebujte předat jádru další volby, použijte výraz. Například k zapnutí framebufferu pomocí volby :

Uživatelé, kteří použili by měli mít na paměti, že jejich jádro používá stejné volby jako instalační CD. Pokud tedy například potřebujete zapnout podporu pro SCSI zařízení, přidejte mezi volby jádra.

Nyní soubor uložte a ukončete editor.

Instalace
Pro dokončení spusťte, čímž umožníte, aby LILO aplikovalo nastavení v na systém (např. nainstalovalo samo sebe na disk). Berte na vědomí, že program musí být spuštěn pokaždé, když nainstalujete nové jádro nebo uděláte změny v souboru  z důvodu, aby systém mohl nastartovat, změní-li se název souboru s jádrem.

Alternativa 2: efibootmgr
V systémech s UEFI může být upravován přímo firmware UEFI (jinými slovy primární zavaděč systému) k tomu, aby vyhledal položky je spuštění. Takové systému nepotřebují zavaděče jako je GRUB2 (známé jako sekundární zavaděče) k tomu, aby je pomohly spustit. Se vším tímto na paměti, důvodem, proč existují EFI zavaděče jako je GRUB2, je rozšíření funkcí UEFI systémů v průběhu procesu spouštění. Použití je vhodné pro ty, kdo chtějí využit opravdu minimalistický (avšak více svázaný) přístup ke spouštění svého systému; použití GRUB2 (viz výše) je pro většinu uživatelů jednodušší, protože je z hlediska svých možností při spouštění systému s UEFI pružnější.

Uvědomte si, že aplikace není zavaděč; je to nástroj sloužící k přizpůsobení firmwaru UEFI a aktualizaci jeho nastavení tak, aby mohlo být dříve do systému nainstalované linuxové jádro spuštěno i s dodatečnými volbami (je-li to třeba) nebo aby mohlo být zapnuto více spustitelných položek. Toto přizpůsobení se děje pomocí proměnných EFI (proto potřeba mít v jádře podporu proměnných EFI).

Před tím, než budete pokračovat, pročtěte si článek EFI stub kernel. Jádro musí mít zapnuty specifické volby, aby bylo přímo spustitelné ze strany UEFI firmwaru. Možná bude potřeba jádro překompilovat. Dobrý nápad je také podívat se na článek.

Kdo se rozhodl jít touto cestou, musí nainstalovat příslušný software:

Po té vytvořte adresář a zkopírujte do něj jádro, které nazvete :

Dále sdělte firmwaru UEFI, že má být vytvořena položka "Gentoo" s čerstvě sestaveným jádrem:

Pokud je použit zaváděcí souborový systém RAM (initramfs), přidejte k němu odpovídající volbu:

Po těchto změnách, jakmile systém znovunaběhne, bude zpřístupněna položka "Gentoo".

Alternativa 3: Syslinux
Syslinux je dalším alternativním zavaděčem pro architekturu. Podporuje MBR a, od verze 6.00, zavedení z EFI. PXE (síťové) zavedení a další méně známé způsoby jsou podporovány také. Ačkoli je Syslinux u mnoha lidí oblíbeným zavaděčem, je příručkou nepodporovaný. Čtenáři mohou najít informace o instalaci a nastavení tohoto zavaděče v článku o Syslinuxu.